home

Kiddes fysik / kemi wiki

__Sikkerhed i Fysik/Kemi uge 34 & 35__

=Tjekliste til fysik/kemiafdeling=

Regler i ”Når klokken ringer.” Se specielt //Opdateringer til materialet// der findes på materialets hjemmeside.

Rummet
Rumindhold: Vel ventileret rum og mindst 6 m3 pr person Belysning Flugtveje Gulve Møbler Støj

Værnemidler
Briller Kitler Handsker Varmehandsker

Nødhjælpsudstyr
Brandslukker Brandtæppe Nødtelefon Nødhjælpskasse Øjenskyl Nødbruse

El
Stikkontakter Ledninger Centralafbryder - vejledende Strømforsyninger

Kemikalier
Udsugning på opbevaring Ingen gift Mærkning Arbejdspladsbrugsanvisninger Aflåste skabe affaldsopsamling

Gas
Hovedstophane Ikke campinggas

Radioaktive materialer Hvilke kilder er tilladte Opbevaring Hvem har ansv aret

Her kan du finde mere om sikkerheden i skolens laboratorie. http://www.arbejdsmiljoweb.dk/Din_arbejdsplads/Undervisning/Materiale_undervisning/~/media/Arbejdsmiljoeweb/PDF/Din_arbejdsplads/Naar_klokken_ringer.pdf

http://www.at.dk/REGLER/At-vejledninger-mv/Unge/At-meddelelser-om-unge/4017-Elevers-anv-af-stoffer-og-mater.aspx?sc_lang=da

Her er et link til et program der kan generere arbejdspladsbrugsanvisninger: http://skole.chymeia.dk/ Både navn og password er "testskole"

-Elektrisitet: Ohms hjul viser forskellige regneregler for elektrisitet.



- Radioaktivitet

Skolerne kan uden særskilt ansøgning indkøbe, opbevare og bruge nedenstående lukkede radioakti-ve kilder, der er godkendt af Sundhedsstyrelsen (Statens Institut for Strålehygiejne, pr. november 2001):


 * Kilde || Aktivitet || Fabrikat || Bemærkninger ||
 * Am-241 || 40 kBq |||| Risø ||
 * Sr-90/Y-90 || 40 kBq |||| Risø ||
 * Cs-137 || 400 kBq |||| Risø ||
 * Cs-137/Ba-137m || 330 kBq || Oxford Instruments || Minigenerator ||
 * Cs-137/Ba-137m || 400 kBq || Amersham-Buchler || Minigenerator ||
 * Am-241 || 3.7 kBq || Amersham-Buchler || tågekammerkilde ||

Radioaktive stoffer henfalder med henholdsvis alfa,beta og gamma henfald.

Da den udsendte alfapartikel er en kerne fra helium-4, kan henfaldet også betragtes som en [|fissionsproces] hvor moderkernen splittes i to mindre datterkerner. At det den ene datterkerne netop bliver en alfapartikel, kan begrundes med alfapartiklens usædvanligt stabile binding. Alfapartikler har efter udsendelse typisk en [|kinetisk energi] omkring 5 MeV hvilket svarer til en hastighed omkring 15.000 km/s, kun ca. 5% af lysets. På grund af deres relativt store masse, deres ladning på +2[|e] og deres relativt lave hastighed, er alfapartiklerne meget tilbøjelige til at vekselvirke med andre atomer og afgive den kinetiske energi. Deres bevægelse stoppes derfor effektivt af få centimeter luft eller f.eks. et stykke papir. Alfa-stråler kan ikke trænge gennem huden, men de er meget farlige inde i kroppen, da de har en stor ioniseringsevne. Dog kan øjets hornhinde godt blive beskadiget af alfa-stråler. Nu om dage anvendes alfa-radioaktive stoffer til mangfoldige formål. I rumsonder, der skal flyve ud i den ydre del af Solsystemet langt væk fra Solen, bruges den frigjorte energi til opvarmning af en del af sonden. Ved brug af termoelementer kan man så udnytte temperaturforskellen mellem sondens varme indre og det kolde verdensrum til at frembringe et spændingsfald, der kan holde sondens elektronik i gang. Til visse former for cancerterapi benyttes alfa-radioaktive stoffer, fordi alfa-partiklerne på gund af deres kraftige ionisering afsætter en stor energimængde inden for en lille strækning.
 * Alfahenfald** er en type [|radioaktivt henfald] hvor en atomkerne udsender en [|alfapartikel] (to protoner og to neutroner i en sammenbundet tilstand, der svarer til kernen i [|helium]) og dermed henfalder til en kerne med [|massetal] og [|atomnummer] henholdsvis 4 og 2 lavere. Eksempelvis alfahenfalder [|uran] til [|thorium]:


 * Betahenfald** er den type af [|radioaktive] henfald, hvor der fra atomkerner udsendes [|betastråling] ([|elektroner] eller [|positroner]). For elektronens tilfælde betegnes henfaldet "beta minus" (β-), mens udsendelse af positroner kaldes beta plus-henfald (β+). De udsendte partiklers [|kinetiske energi] fordeler sig kontinuert mellem 0 og den maksimale tilgængelige energi, Q, der afhænger af hvilke tilstande af moder- og datterkernerne, der indgår i henfaldet. Q har typisk værdier omkring 1 MeV, men kan variere fra få keV til nogle få 10 MeV. De mest energirige betapartikler er ultrarelativistiske, det vil sige har hastigheder tæt på [|lysets hastighed].

β--henfald
I β--henfald, omdanner den [|svage vekselvirkning] en [|neutron] til en [|proton] under udsendelse af en [|elektron] og en anti[|elektronneutrino]) : På [|elementarniveau] sker en omdannelse af en af neutronens [|downkvarker] til en upkvark under udsendelse af en [|W--boson]. W--bosonen henfalder derefter til elektronen og antineutrinoen.

β+-henfald
I β+-henfald - der observeres i protonrige kerner - bruges energi til at omdanne en proton til en neutron, en positron og en elektronneutrino: I modsætning til beta minus-henfald kræver beta plus-henfald energi, idet neutronens masse er større en protonens. Beta plus-henfald kan således ikke finde sted isoleret, men kræver at datterkernens bindingsenergi er højere end moderkernens.

Elektronindfangning
Når β+ er mulig er også elektronindfangning mulig. Det er en proces, hvor en af atomets elektroner (typisk en elektron i den inderste skal) indfanges af kernen: Hvis den tilgængelige energi er mindre end 2//m//e//c//² er β+ ikke mulig og elektronindfangning er eneste henfaldsmulighed.

Neutrinoens rolle
På grund af neutrinoen vil atomet og betapartiklen sædvanligvis ikke have modsatrettet rekyl. Denne iagttagelse ledte [|Wolfgang Pauli] til at postulere neutrinoens eksistens for at kunne undgå brud på lovene om [|energibevarelse] og [|impulsbevarelse].

Gammastråling skelnes i almindelighed fra [|røntgenstråling] ved at være et resultat af processer i atomkernen, mens røntgenstråling dannes af stråling fra accelererede elektroner. Med denne opdeling er der et overlap mellem lavenergetiske gammastråler og højenergetiske røntgenstråler. Gammastråling kan, jf. princippet om [|partikel-bølge dualitet], opfattes som [|elektromagnetiske] [|bølger] eller [|partikler] (under navnet [|fotoner]). Gamma-fotoner har mere [|energi] end røntgen-fotoner, da de har kortere bølgelængde. Gamma-stråler kan passere tværs gennem kroppen, så de er farlige, uanset om gamma-kilden befinder sig uden for eller inden i kroppen. For at stoppe gammastråler skal der bruges tykke blyplader. Et eksempel på et gammahenfald er Barium-137. (Bemærk, i forhold til ved alfa- og betahenfald sker her altså ingen grundstofforvandling.)
 * Gammastråling** (ofte betegnet med det græske bogstav [|gamma], γ) er en energirig form for [|elektromagnetisk stråling] dannet ved [|radioaktivitet] eller en anden kerne- eller subatomar proces, som for eksempel [|elektron-positron annihilation].

Fysisk halveringstid
I [|fysik] er halveringstiden et statistisk mål for hvor længe [|atomkerner] af en ustabil [|isotop] kan eksistere før de [|henfalder]. Betragter man et antal identiske atomkerner, vil halvdelen af kernerne være henfaldet efter én halveringstid. Efter endnu en halveringstid er der halvdelen af halvdelen dvs. en fjerdedel af de oprindelige kerner tilbage og så videre. Når //N// betegner antallet af kerner til tiden //t//, //N//0 betegner antallet af kerner til at begynde med, og //T//½ er halveringstiden, gælder således. Et svagt radioaktivt stof har lang halveringstid. Eksempelvis har 238-U en halveringstid på 4,5 milliarder år og er ikke særlig radioaktivt. Et stærkt radioaktivt stof har kort halveringstid. Eksempelvis har 131-I en halveringstid på 8,2 dage og er altså stærk radioaktivt. Henfaldskonstanten //k// er per definition den relative henfaldssandsynlighed per tidsenhed for kerner af en given isotop. Der er følgende sammenhæng mellem halveringstiden og henfaldskonstanten:




 * =Links:= ||  ||   ||   ||